BÖRJAN
Vårt blåa hem
Där havsliljan svajar
Talade jag
Med mina otaliga
Bröder och systrar
På bubblornas språk
Minns du?
För länge, länge sedan
Levde du och jag
I det blå havet tillsammans
Maneterna, sjöborrarna
Fiskarna, krabborna
Samtliga var de
Dina syskon
Sosuke, du får skynda dig hem igen!
Okej!
En guldfisk!
Den sitter fast.
Så konstigt.
Aj!
Den verkar vara död.
Den slickas! Den lever!
Sosuke, det är dags!
Lisa, en guldfisk!
Vilka kastvindar! Sosuke, jag går och startar bilen.
Var är min dotter?
Va? Har en människa tagit henne?
Illa. Det här är mycket illa.
Dog den i alla fall?
Den lever!
Sosuke! Vi kommer för sent!
Lisa! Guldfisken lever!
-Guldfisken? -Jag hittade den i havet.
Här sprutar vi inte insektsmedel.
Det är rent havsvatten. Jag sprutar det för att inte bli uttorkad.
Bara det inte är nåt giftigt!
Ursäkta mig!
Illa, illa!
Underlig typ.
-Men döm aldrig folk efter utseendet. -Det ska jag inte.
Tänker du ta med den till dagis?
Vad ska fröken säga?
-Lugn, jag kommer att ta hand om dig. -Vad söt den är.
De drar upp en båt!
Sosuke, ät din smörgås snabbt.
Hon kanske är hungrig. Vill du ha?
Titta, mitt sår har läkt!
Jag tänker kalla henne Ponyo!
Hon är gosig och jag tror att hon kan trolla.
Hon slickade på mitt sår, och det försvann.
Är skinka bättre?
-Ponyo tycker om skinka. -Precis som jag.
Ojdå!
Sväng, sväng!
Lisa, skynda dig nu!
Vilken smuts! Så äckligt!
God morgon!
Ponyo, man ser vårt hus. Titta!
-Vi är framme. -Okej.
-Ha det så bra. -Vi ses sen!
Förlåt att jag är sen.
-Tar du Norikos rullstol? -Ja.
-Hejsan, Sosuke! -Jag är upptagen, Yoshie. Vi ses sen.
Jösses, då!
-Hej, Sosuke! -Jag är upptagen, Toki.
Nämen...
Tänk om fröken säger nåt ändå?
Nu vet jag!
Vänta på mig här. Jag kommer snart tillbaka.
Tänk om det kommer en katt?
Nu får du stanna här. Jag kommer tillbaka så fort jag kan.
Vi ses.
Det kommer säkert att gå jättebra i dag.
Då tackar jag för mej. Hej då!
-Fröken! God morgon! -God morgon, Sosuke!
Hej, Sosuke!
-Sosuke! -Kumiko.
Titta! Jag har fått ny klänning av mamma!
-Sosuke, ska vi leka? -Jag är upptagen.
-Med vadå? -Jag är upptagen, säger jag.
-Du är tråkig. -Just precis!
Ponyo!
-Sosuke. -Kumiko!
Vad har du där? Man får inte ta med sig saker hit.
Det har jag inte gjort. Buskarna är utanför dagis.
Jag får se.
-En guldfisk! -Hon har faktiskt ett namn: Ponyo.
Ponyo? Jag får se!
-Då får du lova att inte säga nåt. -Jag lovar.
Titta, är hon inte söt?
Den är konstig och tjock! Min guldfisk är mycket sötare.
Det var Kumikos fel. Hon var elak mot dig.
Du ska få nytt vatten.
Ponyo!
Så bra!
Men vad konstigt! Jag tyckte jag hörde lille Sosukes röst.
Men han ska ju vara inne på dagis vid den här tiden.
Jag inbillar mig saker.
Jag är faktiskt här, Yoshie.
Gudskelov, då hörde jag inte fel.
-Har jag har nåt fint här, tror ni? -Ja.
Det var rätt. Gissa nu vilken färg det har.
Rött!
Det är rätt!
Hur kunde ni veta det?
-Får vi se! -Okej.
-Nämen titta! -Så fin den är.
Hon heter Ponyo och gillar skinka. Hon kan trolla också.
Såret på min tumme försvann när Ponyo slickade på det.
Kan hon inte slicka lite på våra ben och fötter?
Det skulle vara härligt att få springa runt som du igen.
Jag måste fråga Ponyo om hon vill först.
-Kan jag också få titta? -Javisst, Toki.
Den har ju ansikte!
Släng tillbaka den i havet, annars kommer en tsunami!
En tsunami? Du är så vidskeplig, Toki.
"Fångar man en fisk med ansikte, så väntar en tsunami!"
Så är det skrivet.
En tsunami! Tsunamin är över oss!
Tsunamin är över oss! Tsunami!
-Vad har hänt, Toki? -Titta på mina kläder!
Sosuke!
Sosuke! Kom och be Toki om ursäkt!
Var inte rädd. Jag ska skydda dig.
Sosuke!
Ponyo!
Ponyo, Sosuke.
Ponyo gillar Sosuke!
-Och jag gillar dig! -Ponyo gillar Sosuke!
Ponyo!
Ponyo! Ponyo!
Ponyo?
Ponyo!
Sosuke!
Ponyo! Ponyo!
Det finns nåt som kallas för "ödet". Sånt som hänt kan man inte ändra på.
En fisk som Ponyo ska leva i havet. Därför återvände hon dit.
Fast nåt var konstigt med killen med vattenspridaren.
Får jag smaka?
Innan den smälter...
Gott!
Upp med hakan nu. Koichi kommer ju hem i kväll.
Han blir besviken om du inte är på humör.
-Du går väl inte ner till havet igen? -Nej.
Sosuke...
nu måste du komma in.
Om jag hänger hinken här så hittar Ponyo kanske hit igen.
Det finns ju bara ett sätt att ta reda på det.
Sosuke, svarar du? Det är nog Koichi.
Hallå... Ja, det är jag.
KOGANEI MARU
-Jag mår bra. -Jag hinner inte hem i kväll.
-Jag signalerar när vi går förbi. -Lisa kommer här.
Koichi? Va? Varför kan du aldrig säga nej?
Visst, lämna din fru och din son ensamma bara!
Jag ger upp!
Sånt skräp! Sosuke, i kväll går vi ut och äter!
Jag vill äta hemma.
Lisa, jag kan se Koichis båt! Släck ljuset.
Sosuke! Vilket geni, han är bara fem.
Din fru är säkert arg.
Led-sen... Han säger att han är ledsen.
Å-S-N-A!
Å-S-N-A.
...A-A-A!
Lisa, han älskar dig! Väldigt, väldigt mycket!
ÅSNA!
Så vackert!
SEGLA LUGNT
TACK
GOD NATT
Gråt inte, Lisa. Jag gråter ju inte.
Fast jag hade lovat Ponyo
att jag skulle ta hand om henne.
Undrar om hon gråter nu?
Nej, nu får vi gaska upp oss!
Jag är så glad, så glad!
Aj!
Upp med hakan, Sosuke. Ponyo klarar sig säkert lika bra som jag.
Nu ska vi äta. Och vi äter Koichis mat också!
Allt är mitt fel.
Det var ingen bra idé att visa er vad jag arbetar med.
Och har jag inte varnat dig för människorna och deras smutsiga värld?
Ät nu det här!
Hör du vad jag säger, Brunhilde?
Jag vill ha skinka.
Skinka? Var har du lärt dig om nåt så förfärligt? Svara mig!
-Jag heter inte Brunhilde, utan Ponyo! -Ponyo?
Ponyo gillar Sosuke. Ponyo vill bli människa.
Människa? Det är väl inget bra med såna hemska varelser!
Människorna plundrar havet på allt liv.
En gång var jag själv människa.
-Jag kämpade för att slippa vara det. -Ponyo vill ha händer!
Och jag gillar inte mina ben!
-Jag vill ha såna som Sosuke har. -Nu räcker det!
Titta, händer! Fötter också! Hurra!
Titta!
Säg inte att du har smakat på människoblod!
-Jag ska till Sosuke! -Blodet aktiverade ditt människo-DNA.
Tillbaka, tillbaka!
Åter! Åter!
Jag behöver mer kraft.
Släpp ut mig!
Vill ut! Vill ut!
Stå emot det förfärliga människoblodet.
Åter! Åter!
Hon är redan så stark, precis som sin mor.
Hon borde fått vara oskyldig och ren för alltid.
Jag kan inte hålla kvar henne länge till.
Jag behöver hennes mors hjälp nu.
Nej! Låt mina elixir vara! Schas! Bort med er!
Det var nära! Krabb-barriären är svag. Naturens balans rubbades nästan.
Måste hålla mig lugn. Hjärtat bultar nu när jag ska träffa henne igen...
Oj! Den nya satsen borde vara klar nu.
Här är barriären stark.
Dörren hänger snett.
Jag måste rikta den.
Om så ett enda kryp tog sig in...
Perfekt! Jag känner hur havets kraft sprider sig till varenda cell i kroppen.
När brunnen blivit full fylls haven av nytt liv igen.
Det blir precis som urhavet. Det blir slutet för människorna.
Jag måste fixa dörren.
Tänder!
Jösses!
Jag ska till Sosuke!
Sosuke...
-En tornado? -Titta, kapten!
-En tsunami! -Styr upp mot vågen!
Vad är det där?
Kapten! Radio och radar är ur funktion!
En liten flicka! Inte större än Sosuke...
Hej då. Vi ses i morgon.
-Tack för i dag. -Ha det så bra.
-Vill du vänta här på Lisa? -Jag går genom staketet.
-Adjö, fröken. -Adjö.
Var försiktig.
Förlåt, Sosuke! Dörren funkar inte. Det är strömavbrott.
-Var det roligt på dagis? -Ja.
Lisa. Du kan gå hem nu.
-Har Kaneko kommit? -Hon är nog bara lite försenad.
Vi stannar här i natt i vilket fall som helst.
Åk hem medan du fortfarande kan.
Vänta här ett tag, Sosuke.
Okej.
Hej, Yoshie.
Är det du, Sosuke? Det är så mörkt att jag knappt ser dig.
Jag har gjort en sak åt dig.
Vad kan det vara?
-Du får också en, Noriko. -Tack.
Man ser ju inte ett dugg. Strömavbrott av en sån här liten storm...
Jag har ingen lust att stanna här i natt.
Titta, vi har ström igen!
En guldfisk!
Undrar om strömmen kom tillbaka för att Sosuke är här?
Den kraftiga och plötsliga tyfonen växer mycket snabbt i styrka.
Värdelösa teve!
Prognosen är lika kass. Den stämmer ju inte över huvud taget.
Åk hem nu, Sosuke.
Din guldfisk bringade nog lycka. Vi är inte rädda längre.
Okej.
Här får du, Toki.
-Det är så skrynkligt. Vad är det för nåt? -Lyft så här.
-Jag vet! En gräshoppa. -Nej, det är Koganei Maru.
-Det är din pappas fartyg, eller hur? -Ja.
Det liknar en gräshoppa.
Säg adjö till tanterna nu. Vi måste åka.
Okej.
Hej då, allesamman!
-Adjö med dig. -Akta så att du inte blåser bort.
Snabbt in med dig.
Telefonerna funkar inte.
Så stora vågorna är.
Kommer fartygen att sjunka?
Nej, de åker ut på havet, bort från land.
-Jag såg en jättefisk! -På med bältet!
OHAMA 12
-Vägen är avstängd, Lisa. -De evakuerar alla i stan.
Massor med folk är ju kvar på vårdhemmet.
Det ligger på en hög klippa. De klarar sig utan problem.
Jag måste köra hem nu.
-Här går det inte. -Ta bergsvägen.
Sosuke, håll i dig.
-Nej, låt bli! -Det kommer en jättevåg!
-Den är här! -Vi måste härifrån!
-Fiskarna följer efter oss. -Säkerhetsbältet!
Vi måste gasa på!
Vilken himla envis våg!
-En flicka ramlade ner. -Va?
Hon red på en fisk.
Var var det?
Vågorna går ännu högre nu. Var såg du flickan?
-Där ute, hon sprang på en fisk. -En fisk?
Kom nu, Sosuke!
Okej, nu är vi snart hemma.
Där är en liten flicka.
Hej, lilla vän! Följ med oss in.
Vänta, Sosuke!
Känner du henne, Sosuke?
Ponyo?
Ja, jag är Ponyo.
Det är du!
Ponyo har kommit tillbaka som en flicka.
Ponyo hittade Sosuke!
Hör på, Sosuke och Ponyo.
Jag vet att allt känns spännande, men vi får hålla oss lugna. Förstår ni?
Okej.
Jättebra.
Sosuke, ta av dig regnrocken.
Ponyo... Oj, inga skor! Håll den här.
Jag hämtar en handduk åt dig.
Kom, Ponyo!
Allt här luktar Sosuke.
Ponyo!
Jag fick dig! Vi måste få dig torr.
Vilket fint rött hår du har.
-Du är ju redan torr. -Ponyo har ju varit en fisk.
Hon blir inte våt av vatten.
Ponyo gillar den här!
Okej, vem vill ha nåt varmt att dricka?
Ponyo! Kom hit med lampan.
-Har vi vatten, tror ni? -Jadå!
Vatten!
Vi har egen vattentank på tomten.
Tror ni att spisen funkar? Jodå!
-Jodå! -Vi har egen gas också.
Nu kan ni sätta er ner.
Ponyo, här sitter vi.
Sitt ner som jag gör.
Sätt ner dina saker.
-Du behöver använda händerna. -Jag har mina fötter!
Oj!
-Vad gör ni? -Ponyos fötter är som händer.
Varsågod.
Här.
Varsågod och ät!
Jättegott!
Nå, vad ska vi hitta på nu då?
-Jag vill ha skinka! -Ponyo tycker om skinka.
Då får väl jag laga mat. Men först måste vi sätta på generatorn.
Vi behöver ström för att kunna prata med Koichi.
Koichi är min pappa.
-Är han trollkarl? -Nej, han är kapten på Koganei Maru.
Vad gör din pappa, Ponyo?
Fujimoto! Han hade Ponyo i en bubbla.
Så Ponyo rymde hemifrån.
-Din mamma då? -Mamma älskar jag!
-Men hon är läskig. -Precis som Lisa.
Den här vägen, Ponyo.
-Är det nåt fel på bensinen? -Det kanske är stopp.
Det är stopp där på sidan.
-Såja! -Nu har vi ljus!
Vad du kan!
Antennen!
Har alla båtar sjunkit, Lisa?
Jag ser inte ett enda ljus.
För högt!
-Är nåt fel? -Nåt ger en massa störningar.
Det här är JA4LL - JA4LL.
Koichi, hör du mig? Det här är Lisa, Sosuke och Ponyo.
Här är allt bra.
-Vi ska äta om en liten stund. -Skinka!
Är nudlarna i? Försiktigt, det är varmt.
-Nu väntar vi en stund. -Tre minuter.
Nu måste ni blunda. Inte tjuvkika.
Nej, Ponyo.
Nu får ni titta. Och... då var det klart!
-Skinka! -Vilken tur du har.
Aj, varmt!
Lisa, Ponyo somnade.
-Ponyo kommer långt härifrån, va? -Det tror jag nog.
-Titta, Sosuke. Havet har lagt sig nu. -Är det för att Ponyo somnade?
Titta där borta.
-Nåt rör sig. Det är nån där borta. -Yoshie och de andra?
-Nu syns inget. -Det var nog nån på vägen.
Stanna hos Ponyo.
Vägen ser körbar ut. Om jag åker runt berget går det nog bra.
Jag kör till vårdhemmet.
Jag följer med.
Du måste stanna här hos Ponyo.
Jag vill följa med dig! Ponyo kan också komma med.
Jag följer med!
Vårt hus är som ett fyrtorn i stormen nu.
Alla fartyg ute på havet är beroende av vårt ljus,
så nån måste stanna här.
Nåt är konstigt med den här stormen och det måste finnas en orsak till det.
Jag måste titta till de gamla.
Om jag vet att du vaktar huset så hjälper det mig.
Oroa dig inte. Jag kommer hem direkt.
Säkert?
Jag lovar.
-Nu har du lovat. -Jag älskar dig!
Nu ser man månen! Ljusen i stan också!
-Äntligen! Nu kan vi orientera oss. -Jag känner inte igen hamnen.
Kan stormen ha blåst oss till Amerika?
Det är inget berg och ingen hamn heller. Det är fartyg!
Havet har tornat upp sig som ett berg.
Det är en skeppskyrkogård. Är det porten till andra sidan?
-Maskinstopp! -Styr upp mot vinden! Kasta ankar!
Ska bli!
Det kommer nåt bakom oss.
Det var havsgudinnan!
Maskinen går igen! Havsgudinnans krafter räddade oss.
Skydda oss från olycka...
Högre, högre.
En barriär av trollkraft. Hur har hon lärt sig att göra nåt sånt?
Nej, vad är det här? Hon har fått mänsklig form!
Stå still! Vad håller du på med?
Sluta! Det är farligt.
Sluta genast!
Fattar ni inte? Vi måste rädda er syster.
Det är hon! Hon kom som jag bad.
-Fujimoto. -Äntligen är du här.
Vilket vackert hav!
Det är så fullt av magi och kraft, precis som det gamla urhavet.
Ponyo har råkat svälja människoblod.
Och hon har fått i sig av mina elixir dessutom!
Ponyo? Vilket vackert namn hon har fått.
Allt är mitt fel.
Ponyo har öppnat ett hål i verklighetens väv med sina krafter.
Hon har ingen aning om vad hon gör.
Inget är som det ska. Till råga på allt har hon skaffat en pojkvän.
Om vi inte gör nåt går jordklotet under.
Illa! Satelliterna börjar falla ner. Jordens gravitationsfält har...
Var tyst nu.
Sosuke... så heter pojken, va?
Ni älskar er syster, visst gör ni väl det?
Varför inte låta Ponyo bli människa för alltid?
Den gamla spådomen, du vet.
Om pojken håller fast vid henne blir hon människa och förlorar krafterna.
Men om han inte gör det blir Ponyo förvandlad till sjöskum.
Glöm inte att det är därifrån vi alla kommer.
Han är ju bara fem år gammal!
Nu får ni sova så gott, mina små barn.
Sosuke!
-Ponyo, god morgon! -Sosuke, god morgon!
Havet har stigit ända hit.
-Lisa är inte här. -Vägarna ligger nog under vatten.
Tänk om vi hade haft en båt.
Där är en båt!
-Vi får inte plats i den. -Det får vi visst!
Helt perfekt!
Till och med ljuset har växt!
-Nu får vi plats! -Helt fantastiskt!
-Bär i den änden.
Okej.
-Klar? -Klar!
Den flyter!
Den verkar inte läcka alls. Nu måste vi fylla pannan.
Vattnet sugs in genom de här.
Sen värms det upp och sprutar ut igen.
Rena raketen.
-Allt verkar perfekt, Ponyo. -Perfekt?
Ja.
Perfekt?
Perfekt! Perfekt!
TÄNDSTICKOR
Är det varmt? Det är varmt!
-Aj! -Varmt!
-Det brinner! -Javisst.
Varmt! Varmt!
Det är varmt, va?
Vi rör oss!
Allt är perfekt.
-Vilken bra båt! -Ja.
-Det här är jättekul! -Ja.
Det brinner fint, Sosuke.
Det är jättevarmt.
Du kan vara utkik, så styr jag båten.
Jag är utkik.
-Där är en väg. -Det var den vägen Lisa körde.
-Jag ser henne inte. -Hon dyker upp. Det lovade hon.
-Titta. Det där är urgamla fiskar. -Där är en Bothriolepis.
-Och där är en... -...Dipnorhynchus.
Dipnorhynchus!
-Vilken jätte! -En Devonynchus.
Devonynchus.
Ohoj!
En båt!
Ohoj!
Ohoj, ropar de.
Ohoj!
Så fort!
Nu fattar jag hur man gör.
Släck ljuset, Ponyo.
-Hejsan! -Oj, vilken fin båt ni har!
Jag känner igen dig. Du är Lisas lille pojke.
-Inte "lille pojke". Sosuke heter han. -Och hon heter Ponyo.
-Jag var en fisk förut. -Säger du det?
Ponyo, det är ett vackert namn.
-Har ni sett Lisa? -Lisa?
-Är hon inte med er? -Hon körde till vårdhemmet.
Hemmet?
Här är vår bebis.
Såja, hur är det fatt?
Är det till oss?
Ge mig koppen nu.
Tack. Det ska bli gott.
-Vilken god soppa! -Lisa har gjort den.
Till bebisen!
Han kan tyvärr inte äta soppa än.
Men om jag äter den kommer min kropp göra mjölk till honom.
Jag drack Lisas mjölk som bebis.
-Ponyo, får jag lov att äta soppan? -Javisst.
Tack.
Där kommer folk från stan. Det ser ut som en parad.
Ohoj! Behöver ni hjälp, gott folk?
Tack ska ni ha, men vi klarar oss bra!
Ni får gärna följa med oss. Vi ska till hotellet uppe på kullen.
Okej, då gör vi det.
-Hela stan är här. -Undrar om alla är oskadda?
-Nu fortsätter vi, Ponyo. -Vänta lite. Få se...
Gör mjölk av de här.
-Gör mjölk. -Ponyo har redan ätit upp skinkan.
Tack! Det blir till mycket mjölk.
Här, Sosuke. Ni kan behöva ett ljus till.
Ponyo kan göra det större. Tack!
Sköt om er.
Hur är det?
Såja, såja...
Ponyo!
Sosuke!
Det är Sosuke!
Du har rätt!
Var är Lisa?
-Är inte Lisa med er? -Vi ska hämta henne.
-Tänk att Lisa klarade jättevågen. -Helt otroligt!
Sosuke! Kan inte jag få åka med?
Inte nu, Kumiko. Jag har fullt upp.
Alla på vårdhemmet har evakuerats till parken!
Var försiktiga!
Vi skickar dit en båt som plockar upp dem.
Lycka till, kapten!
Ponyo, vi måste byta ljus.
Ingen fara, vi har ju fått ett nytt.
Aj! Det är jättevarmt.
Hej då.
-Ponyo, kan du göra det här större? -Javisst.
Ponyo, är du trött?
Ponyo?
Ponyo!
Bra, här bottnar jag.
Där är vägen.
Den krymper!
Ponyo!
Vakna nu!
Sosuke...
Du skrämde mig. Jag trodde du skulle bli en fisk igen.
Lisas bil! Ponyo, där är Lisas bil.
Lisa!
Sosuke, din båt... Det kommer vatten från dina ögon.
-Nu letar vi upp Lisa. -Ja.
SOLROSEN
-Du glömde din filt! -Vem behöver den?
-Titta, här kommer valen igen! -Underbart!
Eftervärlden är inte dum. Vi har inget att vara rädda för.
-Är det här andra sidan? -Det är inget akvarium!
Mina damer, var snälla och kom hit!
Vi kommer!
-Vi kommer. -Kom då!
-Det är härligt att springa. -Jag tänker bli först!
Jag vann!
-Du är så himla snabb! -Var tysta, allihop!
Sanningens ögonblick är nära. Sosuke och Ponyo är snart här.
-Så romantiskt! -Ska kärleken segra?
Så spännande det är!
Vad fint!
Var tysta nu! Vi kommer snart att få bevittna ett heligt kärleksprov.
Herr Fujimoto, ni gör väl inte nåt dumt mot Sosuke och Ponyo?
-Så klart inte. Han är ju Ponyos pappa! -Nej, det ska jag inte.
Hoppas hon fortsätter sova. Adjö!
-Han är säkert snäll. -Undrar vart Lisa tagit vägen?
Titta, hon har pratat med Ponyos mamma hur länge som helst.
-Hoppas lilla Lisa mår bra. -Undrar vad de pratar om?
-Vi frågar henne. Lisa! -Lisa!
Oroa dig inte! Vi är på Sosukes och Ponyos sida allihop!
-Lisa! -Var bara lugn.
-Sosuke är en mycket modig pojke. -Han klarar sig fint.
Tack! Han behöver ert stöd.
Självklart!
Här är en tunnel.
SANJO ALLMÄN PARK
VÄNDBART KÖRFÄLT
STOPP LÄMNA FÖRETRÄDE
STOPP
Jag har varit här förut.
-Ponyo? -Här är otäckt.
Håll mig hårt i handen.
Ponyo!
Ponyo, du får inte dö!
Vakna nu, Ponyo!
Tyst! Låt henne sova.
Jag har väntat på dig, Sosuke. Lisa och tanterna väntar också på dig.
-Lisa? -Ska ni inte följa med mig, ni två?
Ponyo behöver sova. Väck henne inte.
Sosuke!
Lyssna inte på den där dåren! Han lurade alla till att följa med honom.
-Toki! -Men han lurade inte mig.
Vi har inte tid med det här, säger jag.
Ser du inte vad som händer? Kommer månen närmare är det ute med oss!
Kan du inte hitta på en bättre lögn?
Sosuke, kom till mig!
Följ med mig. Bara du kan rädda världen. Jag vill inte tvinga dig.
Ponyo!
Gör man så mot sin far?
-Ponyo! -Sosuke, skynda dig!
Allt är ett missförstånd!
Du hinner!
Hoppa!
Vad nu då?
-Lisa! -Sosuke...
Ponyo!
-Titta där! -Var är vi?
-Så det här är Sosuke. -God dag!
-Är du Ponyos mamma? -Ja.
Tack för att du tog hit min dotter.
Sosuke... Ponyo ville bli människa, men hon släppte loss hemska krafter.
För att bli människa måste Ponyo bli älskad för den hon är.
Du vet att Ponyo varit en fisk, eller hur?
Ja.
En droppe av ditt blod gjorde henne nästan till människa.
Just det! Hon slickade mitt sår så att det läkte jättesnabbt.
Var det därför hon förvandlades?
Kan du acceptera Ponyo som hon är?
Jag kommer alltid att älska Ponyo.
Det kvittar om hon är fisk, människa eller nåt mitt emellan.
Ponyo, kom hit ett tag.
Sosuke har lovat att acceptera dig precis som du är.
Men du måste avstå från dina krafter för alltid. Kan du det?
Ja.
När du kommer upp på land ska du kyssa bubblan.
Då kommer Ponyo att förvandlas till en femårig flicka.
Sån tur vi har, Ponyo!
Tack så mycket, Ponyos mamma!
Mina vänner, naturens balans är återställd!
-Så underbart! -Sosuke, du är bäst!
Sosuke!
-Tack, Lisa. -Det är jag som ska tacka.
Där är ni! Är allt bra med er?
-Jag hämtar rullstolarna. -Bry dig inte om det. Vi går!
Vilket ståhej här är!
-Varsågod, här är din båt. -Tack!
Hoppas du kan förlåta mig. Ska vi ta i hand?
Ta väl hand om Ponyo.
Det är Koichis båt!
Koichi!
Där är Lisa, och Sosuke med!
Titta, Koichi är tillbaka!
Ponyo, den lilla fisken
Som kom från det blå havet
Ponyo, den lilla flickan
Men den stora runda magen
Trampa och hoppa
Fötter är så fina, se hur jag springer
Greppa och svinga
Händer är så fina, vi håller varandras
När jag hoppar med henne
Bultar mitt hjärta också
Tugga, pussa och krama
Jag älskar henne
Den lilla röda
Ponyo, den lilla fisken
Som kom från det blå havet
Ponyo, den lilla flickan
Med den stora runda magen
SLUT